A hulladékkezelés nem személyes ügy, ezt jelzik a borsos bírságok is
Engedély nélküli fahulladék-szállításért, a szennyvízkezelés, valamint a szelektív h...
A Székely Hírmondó terjesztését szeptember 1-jétől új csapat vette kézbe. Tudjuk, az utóbbi időben akadtak gondok a lapkézbesítés terén, remélhetőleg ezeket mielőbb orvosolni tudjuk, ezen dolgozunk. Addig is annak érdekében, hogy a jövőben zökkenőmentesen tudjuk eljuttatni postaládájába kedvenc napilapját, kérjük, legkésőbb az adott hónap utolsó napjáig rendelje meg a Székely Hírmondót a következő hónapra.
További jó hírrel is tudunk szolgálni: szeptember 12-től újra megnyitjuk sepsiszentgyörgyi ügyfélszolgálatunkat a Csíki u. 7. sz. alatt, ahol hétköznap 8 és 16 óra között állunk rendelkezésükre: apróhirdetést adhatnak fel, lapokat, folyóiratokat rendelhetnek meg, de minden téren igyekszünk a segítségükre lenni. A kézdivásárhelyi ügyfélszolgálat változatlanul a Függetlenség u. 1. sz. alatt működik ugyancsak 8 és 16 óra között.
Amennyiben a Székely Hírmondót többször is késve vagy netán egyáltalán nem kapja kézbe, kérjük, hívja bizalommal a 0728.048.136-os telefonszámot.
A Prima Press Kft. terjesztési osztálya nevében:
Balogh Kinga
Ha február, akkor Nemzetközi Disznótoros Fesztivál Bálványosfürdőn. Így volt ez 13 esztendőn keresztül, de idén az egész országot sakkban tartó afrikai sertéspestis miatt a szervezőknek kompromisszumot kellett kössenek és a rendezvényt novemberre időzítsék. Még így is sok fejtörést okozott a gasztronómiai fesztivál megszervezése, hiszen a hatóságok árgus szemekkel figyelik azokat a rendezvényeket, amelyekhez a sertésnek köze van, s csak hab a tortán, hogy novemberben államelnöki választás zajlik az országban, ami miatt a román vidékekről érkező csapatok – zömükben mindig visszatérő vendégek – távol maradtak, hiszen a polgármestereket és politikusokat is tartalmazó műkedvelők most a pártjaik felkérésének tesznek eleget és nem kolbászt és hurkát töltenek, hanem kampánnyal foglalkoznak.
Ezektől eltekintve a fesztivál megőrizte eredeti báját, régi és új arcok egyarán megjelentek az Aporok vára alatt. A csapatok egy része már csütörtökön tanyát vert, pénteken zajlott az ismerkedés, a régi barátságok megerősítése és újak kötése, majd szombaton élesre fent késekkel felfegyverkezve kezdetét vette a rendezvény, persze a csapatok szokásos felvonulása után. Idén az anyaországból Bálványos, Beregsurány, Csanádapáca, Csokonyavisonta, Gádoros, Kistarcsa, Szeged és Szentes fogadta el Daragus Attila meghívását, a helyi erőket pedig Torja, Előpatak, a prahovai Brebu község és a Nemzetközi Rendőrszövetség (IPA) Kovászna megyei szervezete képviselték.
Szokás szerint a csapatok egy egy fél disznót kellett feldolgozzanak, szép asztalt terítsenek és az otthon is megszokott húskészítményekkel előrukkolva elkápráztassák a zsűrit.
Hosszú kolbász és eredeti húsőrlő
Sóval, borssal, paprikával és titkos fűszerekkel „bolondították” a böllérek a készítményeket, az asszonyok pedig szebbnél szebb asztalokat terítettek addig, míg a feldolgozás zajlott. Asztal és csapat válogatta: a torjaiak például egy saját fejlesztési húsőrlővel darálták le a húst, a műveletet végző Luka Medárd alpolgármester szerint azért használták a pityókaválogató-gépről leszerelt, áttételekkel a húsőrlőhöz pászított villanymotort, mert az ember öregszik, és a sok hús kézi ledarálása bizony érződött a karjaikon. A fiatalabbaknak nem okozott gondot a kézi darálás sem, bár időközönként cseréltek, hogy a pihenő munkásemberek a szomszédos asztaloknál meg tudjanak lopni egy egy pohár finom kisüstit, hiszen az is a fesztivál velejárója.
Az IPA képviselői nem bízták a véletlenre a dolgokat ilyen tekintetben sem, asztalukra legalább harminc üveg, különböző lélekmelegítő volt kihelyezve, a csokonyavisontaiak barackpálinkát, a gádorosiak pedig alma, szilva és körtepálinkát kínálgattak. Vásárolni is lehetett itókát, hiszen a Balaton és Felvidék környékéről jelen volt egy somlói borokat, pálinkákat forgalmazó árus is, a Vándorok Társaságát képviselő standnál birs-, körte-, szilva-, szőlő-, meggy- és málnapálinkát lehetett ízlelni, de volt levendulás, gyümölcsös és áfonyás forralt bor is.
A munka zenei aláfestés közepette zajlott, a magyar és román nyelvű nótákat a sepsiszentgyörgyi Inkognito zenekar húzta, mindeközben készültek a vidékspecifikus ételek, amelyekből a teljesség igényét mellőzve kettőt mutatunk be.
Az egyik a szentesi csíramálé, amely úgy készül, hogy a csíráztatott búzát ledarálják, a levét kinyomkodják, majd annyi lisztet adnak hozzá, míg a tészta olyan nem lesz, mint a palacsintáé. A masszát tepsiben sütik ki. Mindehhez a HELP dukál, vagyis a kóstolót azzal bíztatták, hogy Hozz Egy Liter Pálinkát.
A gádorosi csapat a helyhatósági választásokat követően teljesen kicserélődött, így most Dr. Prozlik László leköszönő elöljárót váltó Dr. Szilágyi Tibor polgármester magyarázta el a Békés megye orosházi járására jellemző recehájas receptjét. „Az ősi hagyományok szerint a disznót a fülétől a farkáig feldolgozzuk, egyik jellegzetes ételünk a recehájas. Háromszéken tudtom szerint a háj mindig megy a zsírba, nálunk viszont azt megtöltik hússal, majd kisütjük. A csomagolás gyakorlatilag egy zsíros burkot ad a benne levő kolbászhúsnak” – magyarázta a fesztivál ötletgazdájának is számontartott Gádoros község elöljárója.
A magyarországi csapatok egyébként bátrabban nyúltak a paprikához, a kistarcsaiak nem aprózva el a dolgot, 12 méter hosszú pirosló kolbászt töltöttek. Az előpatakiak a mindenre is jó borvizüket kínálgatták, a bálványosiak fő asztaldíszét kolbászból készített házikó képezte, a csokonyavisontaiak pedig malacfejet formáló cipót is sütöttek az alkalomra.
A torjai csapat ágasfán, helyben füstölte a készítményeket, a beregsurányiak a Simon pincészet roséja mellé kosaras süteményeket, sajtfalatkákat és hidegfelvágottakat kínálgattak, a szegediek a híres szalámijukat sem felejtették otthon.
Amint látszik, felhozatalban nem volt hiány, így a vitéz Komlósi Mihály, a Vitézi Rend kulturális székkapitánya, Bene László lemhényi mesterszakács, a Szabadtéri Fehérasztal Lovagrend tagja és Hatos Mihály altorjai plébános, a torjai huszárok tábori lelkésze alkotta zsűrinek nem volt könnyű dolga.
A csapatokat azonban mindig több vonatkozásban ítélték meg és a barátság fesztiváljaként is számontartott rendezvény hagyományát folytatva azon voltak az ítészek, hogy senki ne térjen haza oklevél és kupa nélkül.
Daragus Attila főszervezőtől megtudtuk: még a jövő titka, hogy jövőben februárban vagy novemberben rendezik meg a fesztivált, mivel a sertéspestis még mindig fel-felüti a fejét az országban, így nem mernek előre tervezni.
Egy sérült medvét siratnak a környezetvédők. A lemészárolt disznó kevésbé szenved? Még akkor is, ha bájos fesztiválon muzsikaszó mellett döfik testükbe az éles kést…