Idén is lesz Design Week Sepsiszentgyörgyön
Október 8–13. között változatos programokkal és újításokkal tér vissza a Design Week...
A Székely Hírmondó terjesztését szeptember 1-jétől új csapat vette kézbe. Tudjuk, az utóbbi időben akadtak gondok a lapkézbesítés terén, remélhetőleg ezeket mielőbb orvosolni tudjuk, ezen dolgozunk. Addig is annak érdekében, hogy a jövőben zökkenőmentesen tudjuk eljuttatni postaládájába kedvenc napilapját, kérjük, legkésőbb az adott hónap utolsó napjáig rendelje meg a Székely Hírmondót a következő hónapra.
További jó hírrel is tudunk szolgálni: szeptember 12-től újra megnyitjuk sepsiszentgyörgyi ügyfélszolgálatunkat a Csíki u. 7. sz. alatt, ahol hétköznap 8 és 16 óra között állunk rendelkezésükre: apróhirdetést adhatnak fel, lapokat, folyóiratokat rendelhetnek meg, de minden téren igyekszünk a segítségükre lenni. A kézdivásárhelyi ügyfélszolgálat változatlanul a Függetlenség u. 1. sz. alatt működik ugyancsak 8 és 16 óra között.
Amennyiben a Székely Hírmondót többször is késve vagy netán egyáltalán nem kapja kézbe, kérjük, hívja bizalommal a 0728.048.136-os telefonszámot.
A Prima Press Kft. terjesztési osztálya nevében:
Balogh Kinga
Ennek eredménye lett a Maradok holtig hív testvéred… című, a Zathureczky család levelezését tartalmazó kötet, amely egyszersmind egy mélyfúrás az intézmény történetébe. A Székely Nemzeti Múzeum könyvbemutatóján Szőcsné Gazda Enikő és Boér Hunor muzeológus beszélgettek az idáig vezető útról.
Vaskos kötet, egy monumentális forrásmunka fekszik az asztalon, hiszen a Felvidékről Olasztelekre telepedő gazdatisztnek, Zathureczky István családfőnek tizenkét felnőttkort megért gyermeke volt, akik sokat leveleztek, és e levelek feldolgozása, a bennük szereplő személyek rengeteg időt emésztettek fel. Bár Gazda Enikő számára kezdetben bosszantó volt, hogy éppen a múzeumalapító Zathureczky Emíliának alig vannak fellelhető levelei – mint utóbb kiderült, ő szándékosan eltüntette magánlevelezését –, később izgalmas lett a többiek leveleiből összeállítani egy korrajzot, családtörténetet és a múzeumalapítás, majd az intézmény fejlődésének kezdeti történetét. A szerző 1850-től az 1880-as évek közepéig, a múzeum konszolidálódásáig merített a levelesládából, kutatásait elsősorban az állami levéltárhoz került egykori múzeumi dokumentációra alapozta, mely igen gazdag volt.
A nemesi család tagjait leveleikből megismervén, egyesek kedvencek lettek, vallotta be Boér Hunor kérdésére Gazda Enikő: ilyen volt Károly, aki katonatiszt lévén fél Európát bejárta, és igen érzékletesen számol be csatáiról éppúgy, mint utazásainak élményeiről, valószínűleg az ő támogatásának is köszönhető, hogy Csereynének sikerült megalapítania Imecsfalván a múzeumot. A másik testvér, Zathureczky Mária az intenzív társadalmi életet élő nemesi család „pletykafészke” volt, rendre tudósítván a kapcsolati háló történéseiről, egy kutató számára igazi kincsesbányát jelentenek tehát levelei. A múzeumalapítás egyik nagy mozzanatáról is az ő leveléből szerezhetünk tudomást, mert elmeséli, hogy Vasady Nagy Gyula, a társalapító, hogyan ásott ki a magyar orvos és tudós társaság Imecsfalvára látogató vándorgyűlése előtt Petőfalván egy 400 éves hullát, hogy kiállítsa az imecsfalvi kúria filagóriájában.
A szórakoztató momentumok mellett több jelentős felismerést is nyújtott a kutató számára a Zathureczkyek családi levelezése, például azt, hogy milyen mértékben sújtotta – mert nyomorba taszította – a magyar nemességet a jobbágyfelszabadítás, amihez még egy súlyos gazdasági válság is társult az 1860–70-es években. Ebben az akkor középosztálynak nevezhető társadalmi rétegben, illetve a szintén érintett Zathureczkyekben még így is volt potenciál egy székely múzeum alapítására. De jól kirajzolódik az a kiterjedt kapcsolati háló is, mely a rokonság révén átfogta Magyarország, Erdély és Felvidék nagy területeit, amely háló átfedésben volt a ’48-as szabadságharc következményeit viselők körével, és a politikai szerepvállalást is felvállaló nemesek körével.